ХАЙД, ДЖЕКИЛ И АЗ = Епизод 12 =
Промених се заради теб.
Ти ме накара да се променя.
Върни се. Ще чакам.
Сухьон.
И Сухьон.
Нека поговорим честно за това, което се случи онзи ден.
Истината за деня, който съм забравил
и за това, което ти не знаеш.
Нека говорим за това.
Ако се опитваш да ми напомниш за случилото се, успяваш.
Спомените, от които се страхувах и бягах, се връщат.
Бях страхливец.
Но докато си припомнях, излезе и нещо ново.
Възможно е да имаш…
Не, сигурен съм, че точно това си го забравил.
Още спомени?
За това искам да поговорим.
Не знам как да се свържа с теб.
Замислих се как да приема новостите, които изникнаха.
Опитах се да мисля от твоята гледна точка.
Сигурно си прекарал години в търсене на името ми в интернет.
Значи ще намериш видеото скоро.
Може би ще го гледаш, преди всички други да са разбрали.
Прати ми имейл.
Ще се срещнем така, както ти пожелаеш.
Ще последвам инструкциите ти.
Искам да говорим за онзи ден
и за миналото, което си изтрил от спомените си.
Лъжа е.
Всичко е лъжа.
Друг спомен?
Това е просто лъжа.
Наистина ли? И Сухьон?
Няма да го избягвам. - Взимате правилното решение.
Наистина е… - Наистина какво?
Не искам да звучи глупаво,
но така е много по-добре за вас.
Смятате ли, че той ще намери този ваш видеоклип?
Сигурен съм, че да. С години ме е преследвал.
Сигурен съм, че ще потърси името ми навсякъде.
Ако съм прав, вероятно вече го е видял.
Да, сигурно сте прав.
Обзалагам се, че той…
Вероятно и той ще го види веднага.
Кой?
Гу Соджин.
Търси.
Да видим какво е измислил днес. Боже…
Да не се мисли за някаква звезда?
Какво е това?
Сухьон.
Нашият директор е толкова готин!
Какво е това?! Този човек е престъпник!
Как Соджин очаква да се справи сам?
Говорих с директор Гу по телефона и той каза…
Какво за него?
За какво говориш?
Директорът е пратил видео съобщение на И Сухьон в интернет. Виж го.
Сухьон… И Сухьон.
Нека поговорим честно за това, което се случи онзи ден.
Истината за деня,
който съм забравил и за това, което ти не знаеш.
Повтарям си всичко това.
Докато говоря, се опитвам да измисля как трябва
да посрещна случилото се преди 22 години.
Защо просто не дойде с мен? - Моля?
Само тук ли можеш да мислиш? В Сеул не можеш ли?
Опасно е да оставаш сама тук.
А и аз не мога да карам.
Ти можеш ли?
Буден съм.
Случайно…
дали не се надяваш да се събудя като Робин?
Още не съм готова за такъв тип разговор.
Разговорите те карат да се чувстваш неудобно…
Тогава защо не хапнем?
Малко съм гладен.
Защо не ядеш?
Ям.
Това е много хубаво.
И времето е добро.
Хайде, хвани ми ръката.
Много хубав огън. Хванал си му цаката.
Сам ли го запали?
Добре го поддържаш.
Защо вървиш все зад мен? - Така ми харесва.
Така беше и последния път.
Последния път?
Какво каза тогава? "Хайде, птичке, чик-чирик"?
Птиците казват? Трябва да отговориш: "чик-чирик".
Това беше Робин, откъде знаеш? - Бях аз.
Как? Сигурна съм, че беше… - Имаше пътен инцидент, нали?
Отидохме в Спешния център и там припаднах.
Събудих се като себе си.
Харесвам те.
Значи случайно… - Няма нищо случайно.
Бях си аз и никой друг.
Тогава започна да ме харесваш. - Директоре…
Щом имаш чувства към Робин, значи ги имаш и към мен.
В това съм решил да вярвам. - Това е ужасно, знаеш ли?
Вие сте един и същи човек, а аз да ви виждам различни.
Какво мога да направя? Аз съм си аз.
Робин е част от мен.
Половината си живот съм прекарал, бягайки от себе си.
Може ли да има истинска любов, ако не ти се разкрия?
Как мога да искам от теб да ме обичаш,
ако сам не приемам себе си?
Давам всичко от себе си, за да ти се разкрия какъвто съм.
И се моля да продължиш да ме обичаш, независимо какво виждаш.
Решението ще бъде твое.
Ще направя така, че случилото се преди 5 години
да не се случва отново.
И за миналото, което си изтрил от спомените си.
Как е посмял да го направи, без първо да се консултира с нас?
Можем да проследим И Сухьон. - Какво значи това?
Какви спомени, каква истина?
Защо има толкова тайни? Умирам от любопитство!
Добър ден! - Точно навреме!
Трябваше да ни предупреди, че ще прави това.
И аз не знаех, че го е замислял.
Защо сте толкова щастлив? - Като видях клипа,
сякаш тонове тухли са се стоварили от гърба ми.
Все едно сме се измъкнали, преди да ни фраснат.
Да не би да сте се били досега! - Оставете това.
Наистина ли?
Имаме позволение? - Самият председател ни го даде.
При случая на изчезналата д-р Канг от 21-и януари
и отвличането от 19-и февруари,
има един свидетел. Това е снимката му като дете.
За И Сухьон бе обявено общонационално издирване,
Той ще е от помощ за нашето разследване.
Снимката е от 12-тата му годишнина.
Бил е издирван, след отвличане преди 22 години
и все още не сме го идентифицирали или открили.
Директор Гу Соджин е пуснал клип към Сухьон в интернет рано сутринта.
Има ли общо със случая? - И двамата са били отвлечени,
когато са били на 12.
Това е свързано с разследването ни. - Има ли доказателства или следи?
Имаме доказателства, които не можем да споделим засега.
Съсредоточили сме всичките си сили в този случай.
Искам да говорим за онзи ден и за миналото,
което си изтрил от спомените си.
Снимката ми е навсякъде.
Сега явно си спомня всичко.
Но е съвсем възможно и да се преструва.
Какво искаше да каже? Какво друго може да си е спомнил?
Нещо, което аз съм забравил?
Той си е такъв… Ако наистина помни, би следвало да ми се извини.
А сега какво? Аз съм бил забравил нещо?
Възможно е…
Възможно е да е прав. Могат да ти се губят фрагменти.
Избирателна памет? - Абсурд.
Нищо не съм забравял. - Били сте деца.
Преживели сте нещо ужасяващо.
Само Соджин ли е искал да забрави? - Да.
Преживяхме едно и също, но аз съм различен от него.
Не съм такъв слаб страхливец, иначе нямаше да стигна толкова далеч.
Минах през немислими и ужасни неща.
Да, дори и да има още нещо, което той смята за истина,
това може да е поредната илюзия, поредното бягство.
Защото само така знае да оцелява.
Как да помогна? - Идвам заради оплакване.
Човекът от долния етаж се оплаква от постоянни шумове.
Миналата вечер ли? Дори не се съобразих!
Имах много важна и тежка работа.
За спалнята ли се има предвид?
Бях си поръчал нови мебели. - Разбирам.
Значи си се опитала да избягаш?
Не, повече няма да правя нищо.
Направих грешка.
Когато разбрах, че си И Сухьон,
те видях само като човек, способен да излекува Соджин.
Признавам, че греших и съжалявам.
Грешката беше моя.
Сгреших и в това, че Гу Соджин може да бъде лекарство за теб.
Стига. Казах ти, че си се провалила. - Не, няма да се предам.
Соджин започна да се променя заради теб.
Започна да сваля стените около себе си.
Не го ли виждаш в този видеоклип? Сега ще бъда твой защитник.
Вярвам в теб и няма да си отида, каквото и да решиш.
Защо? - Соджин е тръгнал по правилния път.
Сега е твой ред.
Това, което причинява проблеми и на двама ви…
Не сте способни да се доверявате заради случилото се преди 22 години.
Изпрати му имейл и разбери какво се е случило.
И загърби всичко, като него.
Разбери какво е причинило тази трагедия.
Здравейте, Хана. Върнали сте се?
Трябва да ме питате нещо?
Да, ще се видим. Ще съм на линия.
Добре.
Д-р Канг.
Така се прави, когато някой иска да ти се доверява.
Чанг Хана…
Дори това да не е неин проблем,
тя дава всичко от себе си, за да помогне.
Доверяваше ми се много, така че беше лесно да я хипнотизирам.
Какво имаш предвид? - Тя ми се доверява.
Вече съм я хипнотизирал 12 пъти
и внимателно съм настроил цялата й същност.
Не ти ли е интересно в какво положение съм я оставил?
Д-р Юн, нали не мислиш…
Когато Чанг Хана изобщо не е на себе си…
Не ти ли е интересно какво съм посадил в ума й тогава?
Какво е това, което чувствам?
Защо сърцето ми бие така, когато си близо до мен?
Промених се заради теб.
Ти ме накара да се променя.
Ще чакам.
С полет от Щатите, за който ти споменах вчера,
ще пристигне Джеролд Р. Мински.
Джеролд…
Р. Мински.
Няма нищо?
Джеролд Р. Мински.
Пробвай да го пишеш с две "р".
Добре…
Вече са две, така…
И ентър…
Така…
Той е психиатър.
И то много известен!
Разбра ли кога ще лети?
Следващият четвъртък, в 16:15.
Със Западните американски авиолинии.
Значи е сигурно.
Мислех, че става само по филмите. - Кое?
Кой е той? - Бедният Соджин.
Директор Гу? Ами той?
Искам всички да дойдат, спешно е.
Директор Гу.
Свикана е спешна среща.
Какво каза?
Аз ще поема управлението на Парка.
Позволи ми го.
Какво? - Знаеш колко се старая.
Показах добри резултати.
Позволи ми го. - С всичкия ли си?
Нека Соджин си вземе почивка.
Знаеш как страда в момента.
След този случай и липсата на д-р Канг…
Май трябва да влезе в болница. - Изплюй камъчето!
Стига си увъртал.
За Соджин трябва да е ужасно трудно. Заради болестта му.
Болестта му? Каква болест?
Напоследък около него се случват странни неща.
Още откакто отвлякоха д-р Канг.
Той също беше нападнат. - Казах да спреш да увърташ!
За каква болест става дума? - Докторът от Хюстън…
Д-р Джеролд Р. Мински.
Той е експерт относно болестта на Соджин.
Какво? Какви доказателства има за това?
Никакви. Просто допускам, че е така.
Останалите директори също имат мнения по въпроса.
Вероятно интересите им са свързани с бъдещето на Парка.
И съм сигурен, че се тревожат доста.
Не се ли познаваме вече?
Може и аз да страдам от някоя болест.
Никога не съм преговарял с никой, който е идвал
с такива предложения.
Това ме накара да изоставя дори собствения си син.
Може и да съжалявам за това, но…
Явно не съм се излекувал от тази си болест.
Прави каквото искаш, глупако!
Не се търпиш!
Не ми оставяш избор. И двамата ще правим каквото трябва.
И аз…
ще дам всичко от себе си, за да успея.
Изглежда директор Рю Сънгьон е открил нещо.
Ами ако поставят въпроса дали трябва да останете на поста?
Ако стане така… добре. - Моля?
За какво се свиква тази среща, директор Рю?
Съжалявам, че така внезапно ви свиках.
Искам да дискутираме проблемните операции тук, в Парка,
както и да обсъдим кой ще бъде бъдещият председател.
Председател Гу ще се присъедини към нас.
Както всички вече знаете,
столът на председателя в момента е вакантен.
Ние се подготвяме да навлезем на китайския пазар
и не можем да отлагаме избора на председател.
Предлагам да пристъпим към номинации.
Разбирам и признавам факта, че директор Гу Соджин
изведе Парка на предни позиции чрез ненадминат талант и умения, но…
Заради негови лични проблеми, или по-точно…
Заради проблеми със здравето му… - Здравето му?
Нека да говорим, едва когато имаме доказателства.
Съжалявам, че закъснях.
Не, идвате точно навреме, директоре.
Причината за тази среща е именно да обсъдим вашето здраве.
Бих искал да кажа… - Нека аз говоря първи.
Днес искам да ви кажа две много важни неща.
Първо по въпроса за вакантното управленско място,
за което вече трябваше да сме се погрижили.
Бих искал да номинирам директор Рю Сънгьон,
който в момента се грижи за хотела.
На своята сегашна позиция той се е доказвал многократно
и с радост бих му предал всичките си задължения.
Второ…
Обявявам, че ще напусна директорското си място за 6 месеца.
Какво?
Какво замисляш, Гу Соджин?
Няма значение как ще стане. Начинът не е важен.
Аз ще бъда новият председател!
Ти…
Знаех си, че ще стане така.
Дори когато беше дете, ти личеше.
Постарах се, за да те доведа дотук, а сега ти просто се предаваш!
Да си беше тръгнал, когато ти казах да го направиш.
Не се предавам. - Нима?
Тогава какво правиш? - Боря се.
Започвам борбата.
Ще си вземеш почивка, за да се бориш?
Битка за какво? - За да си върна живота.
Намерих нещо много по-важно от поста на председател.
Първо ще се преборя за него.
Ще си върна всичко, което ми принадлежи.
Ще поставя всяко нещо на мястото, на което принадлежи.
Ще изпълня заръките ти.
Даже ще постигна много повече от това, което искаш.
Директор Рю ще се справи добре,
понеже вече вярва, че паркът ще бъде негов.
Какво си замислил?
Бяхте чудесен.
Наистина!
Колко години вече работя за вас?
С д-р Канг все ви повтаряхме едно и също.
Искахме да превъзмогнете преживяното.
Досега не успявахте да го направите.
Нещо друго?
Достатъчно трудно е да се промените сам,
още по-малко някой друг да ви промени.
В този смисъл…
Наблюдавайте Хана и не я изпускайте от очи.
Робин и Хана бяха сериозни,
а и случилото се преди 5 години… Това все едно не сте го чули.
Не мислете за онова преди 5 години. - Сега е различно.
Този път е различно.
Кое… е толкова различното?
Добре, ситуацията може да изглежда същата.
Робин е харесал момиче
и аз съм харесал същото момиче.
Но…
Има една голяма разлика.
Аз. Всичко може да си е същото, но аз съм различен.
Промених се.
Ако любовта може да накара някого да се промени,
то това значи, че аз я обичам.
Полицията обаждала ли се е за въпроси за проучването?
Да, видях и видеото.
Значи вече разглеждате проблема? - Да.
Сигурно се притеснявате, че само го провокирам.
Не, не е така.
Надявам се да не стане опасно,
но като психиатър го смятам за интересно решение.
Променили сте се.
Променили сте се, независимо от опитите на д-р Канг.
Да… номерата й не проработиха.
Никога нямаше и да проработят.
Нямаше ли?
Защото аз продължавах да лъжа, каквото и да прилагаше тя.
Лъжи?
А дори и да съм честен към нея, това можеше и да не е решение.
Сега си спомням всичко.
Благодарение на И Сухьон, който ми погоди онзи номер.
Тези спомени, които сте си върнали…
Спомняте ли си нещо, за което И Сухьон е сбъркал?
Да. Нещо, заради което трябва да му поискам прошка.
Причиних му нещо, заради което заслужавам да страдам дълго.
Как бихте му се извинили?
Това би било във ваш интерес… - Извинение?
Да, ще го направя. Но времето още не е дошло.
Не е дошло?
Спомних си не само грешката си.
Има и още нещо.
Още една част от пъзела, за която той не помни.
Какво си спомняте?
Може ли да ми кажете?
Не, мисля, че И Сухьон
трябва да го чуе първи.
Добре, много добре.
Нека попитам още нещо.
Робин намина да ме види.
Отчаяно търсеше Чанг Хана.
Казах й всичко.
Истината за мен и Робин, за състоянието ми.
Сигурно е било шокиращо.
Но тя трябваше да научи.
Не, говоря за Робин.
Сигурно се е шокирал.
При вас е по-различно, отколкото при Робин, защото той е влюбен.
Разкъсват го проблемите ви и объркването.
Тоест? - Сигурно се е почувствал…
посрамен в очите на любимата.
Почувствал се е нападнат. Изхвърлен като ненужен фалшификат.
Разбирам, но не беше атака, а приемане.
Робин е мен. - Робин е нещо нестабилно.
Чупливо парче стъкло, което лесно може да стане на прах.
Изглежда силен, но е слаб, ако съществуването му е под въпрос.
Ако не се внимава,
може да се натроши.
Да се натроши?
Като преди 5 години?
Моля? Пет години?
Какви пет години?
Преди пет години…
Какво се случи тогава?
Ами, тогава…
Директорът не е ли споменавал нещо?
Каза, че повече няма да допуска същата грешка.
Само това? - Да.
Тогава защо не оставите всичко това?
Нали няма да прави грешки повече? - Секретарю Куон.
Директорът се промени, благодарение на вас.
Появихте се и го спасихте. Той страдаше,
заради неспособността си да спасява и да бъде спасяван.
Сигурно сега се чувства като прероден.
Сякаш му е даден шанс за нов живот.
Хората казват, че любовта води до промяна.
Попита ме как може това да е любов. - Какво?
Може ли да има истинска любов,
ако не ми показва самия себе си.
Трябва да знам.
Дали любовта е истинска.
Кажете ми.
В какъв смисъл да се натроши?
Робин може да е лице, създадено от вас самия,
но съществува със собствени преживявания и чувства.
Една травма може да го съсипе като всеки нормален човек.
И какво би станало после? - Откакто Робин се е появил,
никога не е минавал през нещо травмиращо, нали?
Робин мина през нещо ужасно преди 5 години.
Беше подобно на това, което става сега.
Точно като сега…
Директорът и Робин харесваха една и съща жена.
Казаха й, че са близнаци и се мъчиха да скрият истината.
Но накрая тя разбра. - И после?
Вие как мислите?
Тя го определи за чудовище… и си тръгна.
Някой, когото обича, да го напусне.
Някой, за когото го е грижа, да му обърне гръб?
За Робин, който не е сигурен в собственото си съществуване,
това ще е особено трудно.
Минавал ли е някога през нещо подобно?
Не знам.
Не съм сигурен, че е.
Но какво ще стане, ако все пак му се случи?
Ако продължи да страда така…
Когато онази жена си тръгна, Робин отиде при д-р Канг.
Реши, че вече няма за какво да живее. После…
Той помоли докторката да му помогне да изчезне.
Нещо, подобно на самоубийство.
Въпреки че е невъзможно Робин да спре да съществува,
чрез хипноза би могъл да се постигне известен успех.
Така започнаха хипнотичните сеанси. - И?
Точно когато бяха решили, че вече успяват…
Тери…
Появи се един човек на име Тери.
Появи се трета самоличност.
Трета… самоличност?
Като Тери?
Да. При повечето подобни случаи
рядко се случва пациентът да има само две самоличности.
Случайно…
да са се появявали и други?
Това… никога не се е случвало.
Робин създаде своя собствена самоличност.
Друга самоличност? - Да.
Особено жесток човек.
Тази самоличност се опита да убие д-р Канг.
За късмет обаче точно тогава…
Сонг и екипът му успяха да го спрат.
Много хора пострадаха.
Едва успяха да накарат Тери да изгуби съзнание
и на негово място се събуди директор Гу.
След онзи ден… Робин така и не се показа.
За цели 5 години.
Не мога да повярвам.
Подобен човек да бъде създаден от Робин…
Не знаем дали е произлязъл от Робин,
или пък е от директора.
Но след онзи инцидент директорът се оттегли
и живя като отшелник до съвсем скоро.
Закле се, че повече няма да става причина за чуждото страдание.
Здравейте, д-р Юн. Почти съм там.
Качвайте се.
Искате да знаете повече за болестта? - Да.
Казаха ми, че и вие вече знаете.
Бихте ли споделили каквото ви е известно?
Всички хора разполагат със свои собствени факти.
Всеки си има своя добра или пък зла страна.
При всички е така. Дори и при нас двамата.
С какво са по-различни нашите пациенти от другите хора?
С какво се различаваме от тях?
Не знам.
По спомените. - Спомените?
Не страдаме от болестта,
защото си спомняме всичко, което сме правили,
независимо дали е било зло или добро.
Но при нашите пациенти някои спомени се губят.
Лошата им страна не знае какво прави добрата
и обратното, разбира се.
Това е от медицинска гледна точка.
Мога ли да говоря и от името на приятел?
Да. - Няма нужда да ви напомням,
че те ще бъдат наранени, ако ги изоставите.
Но помислете за собствения си живот.
Любовта не означава ли да бъдете заедно и да си създавате спомени?
Как ще обичате някого, ако споделянето не е възможно?
И аз не знам.
Не знам дали ме е страх да започна
или ме е страх да си тръгна.
Вярно е, че не би трябвало
да ме интересува дали тях ще ги заболи…
Но това, което се е случило преди… - Какво се е случило?
Случвало ли се е нещо?
Не, нищо.
Съжалявам, че ви занимавам с личните си проблеми.
Скоро пак ще се видим, нали?
Докато слушате тази музика, ще бъдете хипнотизирана.
Това ще продължи, докато песента не свърши
и ще ми кажете какво се опитахте да премълчите.
Едно, две, три.
Хана, трябва да поговорим.
Трябва да вървя, докторе.
Нека ви закарам. - Мога и сама.
Какво има, д-р Юн?
Тери.
Знаех си, че Робин не може да е единствен.
Може ли един такъв човек да създаде само личност, която да спасява?
Докторе, как… - Знаех си, че има и други.
Време е истинският Робин
да отвори очи и да спре да се крие.
За какво беше това?
Навлизате в главната личност.
Д-р Канг е намерила перфектния метод за лечение.
Ти скоро ще изчезнеш, Робин.
Влез.
Учонг прибра ли се? Помоли ме за среща тук.
Скоро ще си дойде. Седни. - Благодаря.
Ти…
знаеш всичко, нали?
Да.
Значи и ти знаеш?
Учонг явно не е запозната.
Да, така е.
Не знам обаче защо все още
се чувствам толкова шокиран.
Говорихме за това с него.
Казвах му, че е време
да ти разкрие истината.
Но когато му го споменах за пръв път,
той си призна, че още не е готов за това.
Разбирам.
Директор Гу ми разкри, че не са близнаци.
Сигурно се чувстваш много объркана,
а и аз нямам правото да ти казвам това,
но понякога все още…
ми е трудно да повярвам.
Такъв нормален и добър човек като него
да страда от нещо подобно.
Мислех, че раздвоението на личността го има само по филмите.
Какво значи това?
Какво каза?
Учонг, кога влезе?
Не те чух. - Раздвоение, а?
Каква болест?
Учонг… - За какво говори баща ми, Хана?
Той спомена… - Учонг.
Изслушай ме, става ли? - Да.
Искам да чуя.
За какво говореше?
Разкажи ми.
Робин е… какво?
Просто
Робин и директорът…
са един и същи човек.
Какви ги плещиш?
Казваш ми, че Робин не съществува?
Имам предвид,
че е психично разстройство…
Учонг! - Учонг!
Добре ли си?
Пак я няма.
Отново изчезна.
Срещнах се с нея. - Срещнал си се с нея?
Робин, ти като човек…
като мой по-малък брат…
Харесвах те такъв, какъвто си.
Наистина си добър човек.
Но…
Както и сам знаеш, това…
Знаеш каква е реалността, каква е позицията ти в живота.
Дори не можеш да си извадиш собствена лична карта.
Как би могъл да се грижиш за Хана?
Трябва да поговорим.
Хана?
Д-р Канг?
Добре дошъл…
Тери.
Робин?
Д-р Канг?
Той беше много жесток
и се опита да убие д-р Канг.
Не!
Робин…
Говори детектив Нам.
Трябва да проследиш един номер.
Д-р Канг е някъде там. - Какво?!
Д-р Канг ли? Какъв е номерът?
Добре. Детектив Чанг! Добре, да.
Защо го правиш?
Робин!
Казвам се Робин. Не е нужно да ми благодариш.
Обичам да спасявам другите.
Робин… моля те, вдигни.
Робин?
Робин.
Аз съм. Чуваш ли ме?
Идвам към теб. Веднага идвам, почакай ме, става ли?
Робин.
Моля те…
Отговори ми и кажи, че ще ме чакаш. Отговори ми!
Искам…
да живея.
Искам да живея.
Не искам…
да изчезна.
Тогава живей.
Да се опитаме да живеем заедно.
Остани там, става ли? Веднага идвам.
Не мърдай… и стой там, ясно?
Робин?
Хайде, да се махаме оттук.
Д-р Канг, насам.
Насам, бързо!
Претърсете!
Хана.
Д-р Канг!
Веднага я заведете в болница!
Слава богу, че е добре.
Робин.
Искам да съществувам.
Искам да живея…
но да живея като Робин.
Този, чийто дълг е да спасява и този, към когото имаш чувства.
Искам да живея като себе си - Робин.
Още един ден да обичаш силно…
Само това ме задържа тук.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015